Kerromme vanhan jutun uudestaan,
Ja näemme miten hyvin tiedät sen.
Olipa kerran,
kaksi valtakuntaa, jotka olivat pahimpia naapureita.
Niin valtava oli eripura niiden välillä,
että oli sanottu, että ainostaan mahtava sankari
tai kauhea konna saisi tuoda heidät yhteen.
Eräässä valtakunnassa asui ihmisiä kuten sinä ja minä,
turhamaisen ja ahneen kuninkaan kanssa, joka hallitsi heitä.
He olivat ikuisesti tyytymättömiä
ja kateellisia vaurailla ja kauniille naapureille.
Sillä toisessa valtakunnassa, Moorit
olivat joka tavalla outoja ja ihania olentoja.
Ja he eivät tarvinneet kuningas tai kuningatarta
vaan luottivat toisiinsa.
Suurella puulla kalliolla,
asui eräs henki
Saattaisit pitää häntä tavallisena tyttönä,
mutta hän ei ollut kuka tahansa tyttö.
Hän oli keiju.
Noin.
Ja hänen nimensä
oli Pahatar.
Hyvää huomenta, herra Kantarelli!
Rakastan hattuasi!
Ei, älä tee sitä!
Et osunut minuun!
- Hyvää huomenta. - Hyvää huomenta.
Ihanaa työtä, tytöt!
Miksi tämä kaikki meteli?
vartijat ovat löyt-
Miksi sinä saat kertoa hänelle? Minä haluan kertoa hänelle!
Haluan!
On olemassa sääntöjä, Flittle. Kerron tällä, kerro sinä ensi kerralla.
Ei, minähän sanoin viime kerralla,
joten, minun pitäisi kertoa tällä kertaa, ja Thistlewit seuraavan kerran.
Kertoa minulle mitä?
Ihan sama!
Kiitos.
Pahatar, rajavartija...
rajavartijat ovat löytäneet ihmis varkaan jalokivi altaalla.
Olen pahoillani.
Hänellä on aina kiire, suurien siipiensä kanssa.
Ihmiset, täällä. Toivottavasti siellä ei ole toista sotaa.
En pelkää.
Sitä paitsi, en ole koskaan nähnyt ihmistä läheltä.
Tule ulos!
En. Ne aikovat tappaa minut.
Ja sitä paitsi, he ovat kamalaa katsottavaa.
Tuo oli todella töykeätä.
Älä kuuntele häntä, Balthazar. Olet klassisen komea.
On väärin varastaa,
mutta emme tapa ihmisiä sen takia.
Tule ulos.
Tulkaa ulos heti paikalla!
Oletko täysikasvuinen?
En.
Luulen, että hän on vasta poika.
Ja sinä olet vain tyttö.
Luulisin.
Kuka olet?
Minua kutsutaan Stefaniksi.
Kuka sinä olet?
Olen Pahatar.
Kyllä, aivan.
Sinun täytyy antaa se takaisin.
Antaa mikä takaisin?
Jos tiesin, että heittäisit sen pois, olisin pitänyt sen.
En heittänyt sitä pois.
Vein sen kotiin, niin kuin aion tehdä sinulle.
Jonakin päivänä, aion asua siellä.
Linnassa.
Missä asut nyt?
Ladossa.
Eli sinun vanhempasi on maanviljelijöitä?
Vanhempani ovat kuolleet.
Minunkin.
Näemme toisemme uudelleen.
Sinun ei todellakaan pitäisi tulla takaisin tänne.
Se ei ole turvallista.
Ja jos minä tekisin sen päätöksen,
jos tulin takaisin, olisitko täällä?
Ehkä.
- Mikä hätänä? - Sinun sormus.
Rauta polttaa keijut.
Olen pahoillani.
Tykkään siivistäsi.
Pahatar ajatteli kuinka Stefan heitti hänen sormuksensa pois.
hän, jolla oli niin vähän
jotta heidän kätensä koskisi uudelleen,
ja hänen sydämensä oli liikuttunut.
Näin teki nuori varas, joka oli toivonut varastavansa korun ...
Pahatar!
... varasti jotain paljon arvokkaampaa.
Pahatar?
Pahatar!
Kaikkien näiden viikkojen jälkeen,
Katsoppas, kuka tuli takasin?
Ajattelin, että se on riskin arvoista.
Joten, mitä teet pitääksesi hauskaa?
Stefanista ja Pahattaresta tuli oudoimmat ystävät.
Ja hetken näytti siltä, heidän silmissä ainakin,
,että vanha viha ihmisten ja keijujen välillä oli unohtunut.
Kuten yleensä, ystävyys muuttui hitaasti joksikin muuksi.
Ja hänen 16 vuotis syntymäpäivillä,
Stefan antoi lahjan Pahattarelle.
Hän kertoi, että se oli tosi rakkauden suudelma.
Mutta se ei ollut.
Vuosien vieriessä, Stefanin kunnianhimo veti hänet pois Pahattaren luota,
ja kohti ihmismaailman houkutuksia.
Vaikka Pahatar, keijuista vahvin,
nousi Maurien suojeliaksi.
Pahatar usein vaelsi yksin
ja joskus mietti missä Stefan mahtoi olla,
sillä hän ei koskaan ymmärtänyt ihmisten ahneutta ja kateutta.
Mutta hän oppisi sen pian.
Ihmisten kuningaas oli kuullut Moorien kasvavasta voimasta,
ja hän yritti iskeä sen alas.
Vartija, seis!
Siellä he ovat,
salaperäinen Moorien valtakunta, johon kukaan ei uskaltanut mennä
maagisten olentojen pelosta, jotka vaanivat siellä.
No, minä sanon murskattaa heidät!
Pysähtykää!
Kuningas,
ei ota käskyjä siivekkäältä tontulta.
Et ole kuningas minulle.
- Tuo minulle hänen päänsä. - Pataljoona!
Edetkää!
Nouskaa ja taistelkaa kanssani!
Pitäkää linjat!
- Ne ovat pimeän olennot! - Ne ovat pimeän olennot!
Hyökätkää!
Sinä!
Kuninkaan luokse!
Et saa Maureja!
Et nyt, etkä koskaan!
Sinä...
Kun nousin valtaistuimelle,
Lupasin ihmisille,
että jonain päivänä veisin
Maurit ja sen aarteet.
Jokainen teistä
vannoi uskollisuutensa minulle ja sille aatteelle.
Majesteetti
Hävisimme taistelun.
Onko tämä minun perintö?
Näen teidät odottamassa minun kuolemaani.
Siihen ei ole pitkä aika, mutta mitä sen jälkeen?
Aion valita seuraajan
,joka ottaa valtaistuimen ja pitää huolta tyttärestäni.
Kuka teistä
on sen arvoinen?
Tapa se siivekäs olento.
Kosta minulle,
ja minun kuoltua, saat kruunun.
Pahatar.
Pahatar!
Niin, minkälaista on elämä ihmisten kanssa?
Pahatar, tulin varoittamaan sinua.
He aikovat tappaa sinut.
Kuningas Henryä ei pysäytä mikään.
Ole kiltti, sinun täytyy luottaa minuun.
He puhuivat monista asioista,
ja vuodet vierivät ohi.
Ja hän antoi anteeksi Stefanin hulluuden ja kunnianhimon,
ja kaikki oli niin kuin ennen.
Oletko janoinen?
Pahatar?
MIkä tämä on?
Olen kostanut teille, herra.
Onko hän tapettu?
Olet tehnyt hienosti, poikani.
Olet tehnyt sen mitä muut ovat pelänneet.
sinut tullaan palkitsemaan.
Aion tehdä parhaani ollakseni arvoisenne kruunun perijä,
Teidän Majesteettinne.
Sain sinut!
- Sinä jumalaton lintu! - Muutu mieheksi.
Se on ...
Se on demoni!
Mitä olet tehnyt kauniille minälleni?
Olisitko halunnut mielummin, että annan hänen hakata sinut kuoliaaksi?
En ole varma.
Lopeta valittaminen.
Pelastin henkesi.
Anteeksi.
Miksi kutsun sinua?
Diaval.
Ja vastineeksi, kun pelastit henkeni, olen palvelijasi.
Mitä ikinä tarvitset.
Siivet.
Sinun täytyy olla minun siivet.
Esittelen teille ensimmäisen hänen polvessaan,
Hänen kuninkaallinen korkeutensa kuningas Stefan.
Hän teki tämän minulle ollakseen kuningas.
Mitä nyt, valtiatar?
Hänen siipensä!
Se on tyttö!
Se on tyttö! Se on tyttö!
No?
No, en nähnyt mitään.
Mutta siellä on ollut...
Mitä?
Lapsi.
Kuningas Stefan ja kuningatar on saanut lapsen.
Tulee olemaan ristiäiset.
He sanovat, että siitä tulee suuri juhla.
Suuret juhlat vauvalle.
Kuinka ihanaa.
Kaikenlainen kansa tuli ristiäisiin,
jopa kolme keijua, jotka olivat edistämässä rauhaa ja hyvää tahtoa.
Katsokaa, siellä on vauva!
Rakastan vauvoja!
Voitko keskittyä vain, kiitos? En sano teille uudelleen.
Tervehdys, majesteetti.
Olen Knotgrass.
Olen Flittle, teidän kuninkuutenne.
Ja minä olen Thistlewit, teidän kuninkuutenne.
He tuovat lahjoja tyttärellemme.
Nämä eivät ole mitä tahansa vanhoja lahjoja, me olemme taikaa!
Ja erittäin hyviä lapsillenne.
Selvä.
Suloinen Aurora, toivotan teille
kauneuden lahjan.
Toivon, että et ole koskaan sininen
vain onnellinen, kaikkina päivinä elämässäsi.
Suloinen vauva,
toiveeni sinulle on, että löydät...
- Pahatar! - Pahatar!
Kappas, kappas.
Ompa loistelias kokoontuminen, kuningas Stefan.
Kuninkaallisia, aatelistoa, herrasväkeä, ja ...
Miten viehättävää.
Jopa roskaväki.
Pakko sanoa
Tuntui todella pahalta kun en saanut kutsua.
Et ole tervetullut tänne.
Voi, rakas.
Ompas kiusallinen tilanne.
Et ole loukkaantunut?
Mitä, en.
Ja näyttääkseni, etten tahdo pahaa,
Minäkin haluan antaa lahjan lapselle.
Ei! Emme halua sinun lahjaa!
Pysy kaukana prinsessasta!
KYllä, pysy poissa!
Kuunnelkaa tarkkaan, kaikki.
Kuunnelkaan tarkkaan.
Prinsessa saa kasvaa sulossaan ja kauneudessaan,
häntä rakastaa kaikki, jotka tulevat vastaan.
Tuo on ihana lahja.
Älä tee tätä.
Mutta
ennen kuin aurinko laskee hänen 16 vuotis syntymäpäivinään,
hän pistää sormensa värttinän neulaan
ja vaipuu kuoleman tapaiseen uneen,
uneen, josta hän ei koskaan herää.
Pahatar, älä tee tätä, minä anelen sinua.
Pidän sinusta anelemassa.
Tee se uudestaan.
Anelen sinua.
Okei.
Prinsessan pystyy herättämään hänen unestaan,
mutta ainoastaan,
tosirakkauden suudelmalla.
Tämä kirous kestää maailman loppuun asti!
Mikään voima maassa ei pysty muuttamaan sitä.
Kuningas Stefan käski miestensä,
tarttumaan jokaiseen värttinään valtakunnassa
värttinät rikottiin ja poltettiin, jotta niitä ei voisi ikinä käyttää
ja heitettiin syvimpään tyrmään linnassa.
Hän salaa uskoi lapsen turvallisuuden
taikakeijuille,
jotka veisi hänet kaukaiseen piilopaikkaan 16 vuodeksi ja yhdeksi päiväksi.
Stefan sulki itsensä hänen linnansa muurien taakse.
samaan aikaan kun hänen sotilaan ratsastivat ja metsästivät Pahatarta.
Mutta hän teki hänen omat muurinsa,
jotta Maurien ei koskaan tarvitsisi enää kärsiä
ihmisen kosketuksesta.
Ja hän kärsi surussa, jonka hänen oma kirouksensa oli aiheuttanyt.
Keijut aloittivat heidän tehtävänsä
kasvattaa Aurora pienessä mökissä metsässä.
Ei! Onko tämä se?
Näyttää kamalalta.
Tulkaa.
Tarvitsemme pienemmän...
Vauvan-
Tai isommat vartalot.
Ei, se mitä tarvitsemme on hyvät valeasut.
Mitä tarkoitat?
No, meidän täytyy sulautua, vai mitä?
Meidän täytyy olla tarpeeksi isoja huolehtiaksemme tästä lapsesta.
Niin, kerääntykäähän neidit.
Valmiina. Yksi, kaksi, kolme, kasvakaa!
Se toimi varsin hyvin.
Nyt kukaan ei ihmettele.
Emme ole enää keijuja.
Me olemme 3 maalaista, jotka kasvattaa orpolasta metsässä.
- Kyllä. - Eli ei enää lentämistä.
- Ei lentämistä? - Ei, ei, eikä taikuutta.
- Ei taikuutta? - Kyllä, kuulitte oikein.
Se on keskellä ei mitään.
Ainakaan kukaan ei löydä meitä täältä.
Siinä sinä olet. Miksi olet aina piilossa?
Tuleppas. Ole hyvä.
Se on niin ruma, voisin melkein sääliä sitä.
Minä vihaan sinua.
Keijut olivat ehkä kokemattomia tehtäväänsä.
Miksi hän itkee?
Mielestäni hän voi olla nälkäinen.
Sitten häntä pitäisi ruokkia!
Siinä sinä olet.
Ole hyvä!
Se nääntyy kun he kolme huolihtivat hänestä.
Se kutittaa.
- Mitä? - Sinä huijaat.
Näin tuon!
- Aloitamme uudelleen. - Miten vain.
Ahne, paisunut vuohi!
"Paisunut vuohi".
Lopeta tuo.
En tee mitään.
No, joku tekee.
Se en ole minä.
Te kaksi huijaatte minua, minä en siedä sitä...
Lopeta!
Miksi ...
Ei!
Tämä kaikki on sinun syytäsi!
Tuo oli hauskaa.
Päivien vieriessä, Stefan pimeni
vainoharhaisuus ja kostonhimo kuluttivat häntä.
- Polta se kaikki alas! - Kyllä, herra!
Tulta!
Vapauta!
Juoskaa!
Sinä petit minut.
Seinää ei pysty polttamaan. Se on tuhoutumaton.
Mikään ei ole tuhoutumatonta!
Ei seinä! Ei Pahatar! Ei edes hänen kirous!
Tuo rautatyöntekijät.
Sinä!
Katso.
Pikku peto on putoamassa kalliolta.
Mitä?
Hei.
Mene pois.
Mene.
Mene pois.
En pidä lapsista.
Ylös, Ylös-
Jatka eteenpäin. Mene, mene, mene.
Kuten Pahatar oli sanonut,
Aurora kasvoi armossa ja kauneudessa.
Kaunis lintu.
Kaukana ylevästä linnasta, mitä hän ei muistanut.
Ja vuoden aikojen muuttuessa ja kukkien kasvaessa,
niin kasvoi hänkin.
Hei.
Siinä.
Ole hyvä.
Hän ihmetteli maailmaa,
ja sitä mitä pelottavan piikkiseinän takana oli.
Utelias pikku veijari.
Mutta hän ei ollut ainoa, joka halusi hänen pääsevän läpi.
Katso.
- Onko se hän? Onko se Pahatar? - En tiedä.
Tuo heidät minulle.
Ei, se on vain hassu maalaistyttö.
Aloillaan.
- Se on hän! - Se on hän!
Miten saatoit tehdä niin minulle?
Sanoit mitä ikinä tarvitsen.
Joo, mutta ei koiraa.
Se oli susi, ei koira.
Se on sama asia.
Ne ovat likaisia, ilkeitä, ja ne metsästää lintuja.
Selvä. Ensi kerralla muutan sinut jauhoiseksi madoksi.
No, olen jauhoinen mato mielelläni. Mitä vaan paitsi saastainen, haiseva ...
Ihmettelen.
Tiedän, että olet siellä.
Älä pelkää.
En minä pelkää.
Tule sitten ulos.
Sitten sinä olet peloissasi.
Ei, en ole.
Tiedän kuka olet.
Tiedätkö?
Sinä olet minun haltijatarkummi.
Mitä?
Haltijatarkummi.
Olette vahtinut minua koko elämäni.
Olen aina tiennyt, että olet ollut jossain lähellä.
Miten?
Varjosi. Se on seurannut minua pienestä lähtien.
Minne ikinä meninkään, varjosi oli aina kanssani.
Muistan sinut.
Nätti lintu.
Tämä on Diaval.
Hei, Aurora.
Olen tuntenut sinut siitä asti kun olet ollut pieni.
Tämä on kaikkea mitä olen ikinä kuvitellukkaan.
Se on vain niin kaunis! Olen aina halunnut tulla ...
Hyvää yötä.
Pilkkaat minua.
Tiedän mitä olet tekemässä.
Tiedän tarkalleen mitä olet tekemässä.
Herra?
Kuningatar on pyytänyt läsnäoloasi.
Jätä minut.
Herra, hän ei voi hyvin.
Hoitajat pelkäävät, ettei hän selviä yön yli.
Etkö näe, että minulla on keskustelu kesken?
Kun kirous epäonnistuu, Pahatar tulee minun perään.
Ja kun se päivä koittaa, olen valmis.
Ne ovat niin kauniita.
Peruutan kirouksen.
Loppukoon se.
Peruutan kirouksen.
Loppukoon se!
Peruutan kirouksen!
Loppukoon se!
Peruutan kirouksen!
Loppukoon se!
Tämä kirous kestää ajan loppuun asti.
Mikään voima maassa ei voi muuttaa sitä.
Onko kaikilla keijuolennoilla siivet?
Useimmilla on.
Miksi sinulla ei ole?
Kaikki muut keijut lentävät.
Minulla oli ennen siivet. Ne varastettiin minulta.
Siinä kaikki mitä haluan sanoa asiasta.
Minkä väriset ne olivat?
Olivatko ne isot?
Niin isot, että ne raahasivat kun kävelin.
Ja ne olivat vahvat.
Ne pystyivät kantaa minut pilvien yläpuolelle ja vastatuuleen.
Ja ne eivät koskaan horjuneet, ei kertaakaan.
Pystyin luottaa niihin.
Hän on tulossa. Hän on tulossa.
Missä työntekijät ovat?
Sängyissään, Majesteettinne.
Pistä heidät takaisin töihin välittömästi.
He ovat uupuneet, herra.
Mutta minä käsken heidät töihin heti aamulla.
Tarvitsen heidät takaisin töihin nyt.
On yön pikkutunnit.
Aye.
On yön pikkutunnit.
Niin herättäkää heidät.
Herra?
Niin herättäkää heidät, ja pistä heidät takaisin töihin heti!
Meiltä loppuu aika! Menkää nyt!
Aurora?
Tule tänne.
Istu.
On jotain mitä minun täytyy kertoa sinulle.
Mikä on?
On jotain pahaa tässä maailmassa,
enkä pysty pitämään sinua erossa siitä.
Olen melkein 16, haltijatar.
Osaan huolehtia itsestäni.
Ymmärrän.
- Mutta se ei ole mitä minun täytyy kertoa sinulle. - Minulla on suunnitelma.
Kun olen vanhempi,
aion asua täällä Maureissa kanssasi.
Sitten voimme huolehtia toisistamme.
Sinun ei tarvitse odottaa kunnes olet vanhempi.
Voisit elää täällä nyt.
Sitten minä voin.
Sitten nukun puussa ja syön marjoja ja mustia pähkinöitä
ja kaikki keijut ovat ystäviäni.
Olisin onnellinen täällä koko loppu elämäni.
Kerron tädeilleni huomenna.
Huomiseen.
Olen niin innoissani!
Tädit, olen melkein 16.
Tarvitsen oman elämäni.
Ei. Rakastan teitä todella paljon,
mutta on aika sanoa hyvästit.
Olette kohdelleet minua hyvin,
paitsi silloin kun vahingos syötin hämähäkkejä.
Hei.
Anteeksi, että häiritsen,
mutta olen matkalla kuningas Stefanin linnaan
ja olen toivottomasti eksynyt.
Voitko auttaa minua?
Olen pahoillani. Se oli minun vikani. Ryntäsin...
Anteeksi.
Se on tuolla päin.
Linna.
Mikä nimesi on?
Se on Philip.
Hei, Philip.
Mikä sinun on?
Aurora.
Hei, Aurora.
Noh, oli hauska tavata.
Ja vielä kerran, pahoitteluni, että olen kömpelö hölmö.
Saat anteeksi.
Se on kiva.
Parempi jatkaa matkaa siis.
Näkemiin.
Aiotteko tulla takaisin tätä tietä?
Mikään ei voisi estää minua.
Sitten nähdään pian.
Hyvin pian.
- Hyvästi, Philip. - Hyvästi, toistaiseksi.
Lopeta tuo.
No?
Tuo poika on vastaus.
- Ei, Diaval. - Kyllä!
Tosi rakkauden suudelma, muistatko? Se voi murtaa kirouksen.
Tosirakkauden suudelma?
Etkö ole vieläkään tajunnut sitä?
Kirosin hänet niin, koska semmoista ei ole olemassakaan.
No, se on ehkä miltä sinusta tuntuu,
mutta, entä Auroran?
Tuo poika saattaa olla hänen ainoa mahdollisuus.
Se on hänen kohtalo joka tapauksessa.
Anna mennä.
Muuta minut miksi tahansa.
Linnuksi, madoksi.
En välitä enää.
Olen niin onnellinen, että lähdemme huomenna.
Emme ole lähdössä huomenna.
Huomenna on Auroran 16 vuotis syntymäpäivät.
Ja Stefan käski meidän tuovansa hänet takaisin hänen syntymäpäivien jälkeen.
Ei. Hän sanoin, että syntymäpäivinä.
Ei. Syntymäpäivien jälkeen.
- Syntymäpäivinä. - Jälkeen.
- Päivänä, päivänä, päivänä! - Jälkeen, jälkeen, jälkeen!
Lopettakaa!
Mitä?
Miten saatoit?
Minun täytyy puhua sinulla jostakin.
Kyllä, kultaseni, mikä on?
Olen pahoillani, että joudun sanomaan sinulle tämän,
mutta olen 16 huomenna.
Kyllä.
Lähden kodista pois.
Katsoppas, nuori neiti.
En viettänyt 16 vuotta tässä läävässä
Näiden kahden imbesillin kanssa...
jotta voisit pilata sen viimeisenä päivänä.
Viemme sinut takaisin isällesi...
Isälleni?
Sanoit, että vanhempani ovat kuolleet.
Sinun on parempi tulla ja istua alas.
Haltiajatarkummi!
Olen täällä.
Milloin aioit kertoa minulle, että olen kirottu?
Onko se totta?
On.
Tätini sanoi, että se oli paha keiju.
Minä... Minä en muista hänen nimeään.
He sanoivat
että se oli...
Pahatar.
Onko se sinä?
Oletko pahatar?
Ei!
Älä koske minuun.
Olet se paha, joka on tässä maailmassa.
Se olet sinä!
Etsi poika!
Tarvitsen jokaisen vapaana olevan miehen itäsiipeen nyt.
Ei pitäisi olla yhtäkään vartijaa portilla. Haluan hänen kävelevän suoraan sisään.
Anteeksi häiriö, Teidän Majesteettinne.
Löysimme hänet portilta.
Hän väittää olevansa prinsessa.
Isä.
Se olen minä, Aurora!
Näytät aivan äidiltäsi.
He toivat sinut takaisin päivän liian aikaisin.
Sanoin niille kolmelle idiootille!
Lukitkaa hänet huoneeseensa.
Menkää.
Valmistakaa miehet. Pahatar on tulossa.
On niin hyvä olla pieni taas!
Katso jalkojani!
Rakastan pikku riikkisiä jalkojani!
Huomio! Meidän on löydettävä Aurora,
tai kuningas vie päämme!
Aurora.
Odota!
Prinsessa?
Etsin tyttöä.
Tietenkin etsit.
Tarvitsen hevosen.
... uneen kuin kuolema.
Aurora.
Tule, Diaval!
Aurora.
Nopeammin, Diaval, Nopeammin!
Hän pistää sormensa värttinän piikkiin
ja vaipuu kuoleman tapaiseen uneen.
Ei mikään voima maassa...
Kuoleman tapainen uni.
Se on tehty.
He veivät vartijat. Hän odottaa sinua siellä.
Jos menemme noiden muurien sisään, emme koskaan tule elävänä ulos.
Sitten älä tule. Tämä ei ole sinun taistelusi.
Kiitos paljon.
"Tarvitsen sinua, Diaval. En voi tehdä tätä ilman sua, Diaval."
Kuulen sinut.
Katso häntä.
Katso mitä olet tehnyt.
Hän vain nukkuu.
Hän vain nukkuu vai?
Hän vain nukkuu.
Hän vain nukkuu ikuisesti!
- Entä suudelma? - Kyllä! Tosirakkauden suudelma!
Tosirakkautta ei ole olemassa.
Mutta se on hänen ainoa mahdollisuutensa, Teidän Majesteettinne.
Valtiatar.
Mitä aiomme tehdä?
Emme voi antaa periksi, vai mitä? Tulkaa, tytöt.
Mutta emme edes tiedä mistä aloittaa.
Tosi rakkaus ei vain tipu puista, tiesitkö?
Anteeksi.
Olen hämmentynyt sanomaan, etten tiedä missä olen.
Kuningas Stefanin linnassa.
Tämä on missä minun on tarkoitus olla.
Outoa, etten muista miten päädyin tänne.
Miksi tulit?
Isäni lähetti minut tapaamaan kuningasta.
Kuka isäsi on?
Kuningas John Ulsteadista.
Prinssi!
Aurora.
Hän tuntee hänet.
Miksi hän nukkuu?
Hän on kirouksen loukussa.
Eikö hän olekkin kaunis?
Kaunein tyttö, kenet olen ikinä nähnyt.
Haluatko suudella häntä?
Erittäin paljon.
Anna mennä sitten.
Se ei tuntuisi oikealta.
Tuskin tunnen häntä. Olemme tavanneet vain kerran.
Etkö ole kuullu rakkaudesta ensi silmäyksellä?
Suutele häntä!
Mene.
Lumous, sanoit?
Suutele häntä!
Et tehnyt sitä kunnolla!
Sen pitäisi olla tosi rakkauden suudelma.
Olin varma, että hän oli se oikea.
- Mitä teet? - Meidän on jatkettava etsimistä.
Minähän sanoin.
En pyydä sinult anteeksiantoa
koska mitä olen tehnyt sinulle on anteeksiantamatonta.
Olin niin eksyksissä
vihassa ja kostossa.
Suloinen Aurora,
veit sydämmestä sen mitä oli jäljellä.
ja nyt olen menettänyt sinut kokonaan.
Vannon, että mikään ei satuta sinua niin kauan kuin elän.
Eikä tule päivää jolloin en kaipaisi hymyäsi.
Hei, haltijatar.
Hei.
Ei aidompaa rakkautta.
Hän on täällä, Herra.
Olemmeko menossa takaisin Maureihin nyt?
Jos se on mitä tahdot.
Saimme hänet!
- Stop! - Tule takaisin!
Ei!
Muutu lohikäärmeeksi.
Toiselle puolelle.
Juokse, Aurora!
Takaisin! Pitäkää se paikoillaan!
Vetäkää vasemmalle! Vetäkää!
Pitäkää linja!
Varokaa! Pitäkää linja!
- Sulje se. - Tuo se alas!
Riittää!
Miltä se tuntuu?
Olla keiju ilman siipiä
maailmassa mihin et kuulu?
Tappakaa hänet!
Ampukaa!
Ammu hänet!
Tähdätkää!
Se on ohi.
Pahatar tuhosi oman seinänäsä
ja riisui oman kruununsa.
Ja hän kutsui Auroran katsomaan millainen Moarit oli
kauan sitten, kun Pahatar oli vain lapsi
ja hänen sydämmensä oli kirkas.
Ja nyt se oli taas.
Mutta ei siinä kaikki.
Siellä hän on. Kiirehti. He odottavat.
Odottakaa minua!
Annamme tämän kruunun pienelle Aurorallemme,
niille, jotka ovat uhranneet parhaimmat vuotensa meille...
ei sittenkään mitään.
Meidän valtakuntamme ovat yhdistyneet.
Teille on kuningattarenne.
Kuten näet, tarina ei ole aivan kuten sinulle on kerrottu,
ja minun pitäisi tietää,
koska minä olen se, jota kutsuttii nukkuvaksi kaunottareksi.
Lopulta minun valtakuntaani ei yhdistänyt sankari tai roisto,
vaan kuten legenda oli ennustanyt
vaan se, joka oli sankari ja roisto
Ja hänen nimensä oli Pahatar.
Tekstitys: Huuskonen